Dekompresní nemoc/kesonová nemoc/nemoc potápěčů, je závažným onemocněním, které postihuje osoby vystavené rychlé změně okolního tlaku. Typicky se vyskytuje u potápěčů, pilotů nebo astronautů. Při výstupu na hladinu nebo snížení tlaku dochází k uvolňování dusíkových bublin do krevního oběhu, což může vést k různým příznakům a v závažných případech i k trvalému poškození tělesných tkání nebo smrti. Významná je zde prevence a včasná identifikace příznaků, aby se minimalizovala rizika.
Dekompresní nemoc vzniká po pobytu v prostředí s vysokým okolním tlakem, který způsobí nárůst množství inertního plynu ve tkáních. Obvykle se jedná o dusík, který přejde v plynné skupenství a začne vytvářet bublinky, zejména ve venózní krvi. K tomu dochází, když osoba rychle vystoupá z hlubokých vod nebo když je vystavena poklesu tlaku v letadle. K vývoji dekompresní nemoci dochází, pokud je proces výstupu příliš rychlý na to, aby tělo mohlo přebytečný dusík vyloučit přirozenou cestou.
Riziko dekompresní nemoci roste s hloubkou a dobou potápění, protože čím hlouběji a déle se potápěč nachází pod vodou, tím více dusíku se rozpustí v těle. Významným faktorem je také individuální fyziologická predispozice, stejně jako dodržování potápěčských tabulek a procedur při výstupu k hladině. Vyšší riziko vzniku kesonové nemoci mají starší lidé, lidé oslabení, dehydratovaní a lidé se srdečními vadami.
Typ I je méně závažný a obvykle zahrnuje příznaky ovlivňující kůži a svalstvo, jako jsou svědění, vyrážka, nebo bolesti svalů a kloubů. Příznaky mohou často zmizet samy nebo po dekompresní léčbě
Typ II je závažnější a postihuje kritičtější orgány, jako je mozek, mícha a plicní systém, což může vést k neurologickým problémům, paralýze, nebo dokonce ke smrtelným komplikacím. Na rozdíl od I. typu vyžaduje okamžitou lékařskou intervenci a často hyperbarickou oxygenoterapii, aby se předešlo trvalému poškození.
Symptomy dekompresní nemoci se mohou lišit v závislosti na rychlosti a rozsahu uvolnění dusíkových bublin a na tom, které orgány jsou postiženy. V některých případech mohou být symptomy mírné a mohou se projevit až několik hodin po dekompresi, zatímco v jiných případech mohou být náhlé a závažné. Mezi běžné symptomy patří:
Komplikace dekompresní nemoci je vzduchová embolie. Vznikají tak bolesti kloubů a svalů, svalové obrny a poruchy vědomí.
Diagnostika dekompresní nemoci zahrnuje důkladnou anamnézu a fyzikální vyšetření, přičemž lékaři se zaměřují na nedávné potápění nebo expozici vysokému tlaku. K dalším diagnostickým postupům může patřit měření krevního tlaku, pulzu, kyslíkové saturace krve a neurologické testy na zjištění případného poškození nervového systému. V závažnějších případech může být potřeba obrazových vyšetření, jako je MRI nebo CT, k posouzení rozsahu poškození tkání.
„Dekompresní nemoc, také známá jako kesonová nemoc je stav, který vzniká u osob při rychlé změně okolního tlaku, která vede k uvolňování dusíku, rozpuštěného v tělesných tkáních a krevním oběhu. Dochází tak k uvolňování dusíkových bublin do venózní krve, což vede k závažným problémům.
Kesonová nemoc nejčastěji vzniká u potápěčů, ale může se objevit i pokud dojde k porušení přetlakové kabiny letadla. Jedna se o život ohrožující stav. Prevence u potápěčů spočívá v pomalém stoupání na hladinu a nepobývání pod vodou příliš dlouhou dobu. Léčba nejčastěji probíhá ve specializovaných centrech s hyperbarickou komorou.“
Léčba dekompresní nemoci se zaměřuje na co nejrychlejší odstranění dusíkových bublin z těla a obnovu normálních fyziologických funkcí. První pomoc spočívá v zajištění dostatečného přísunu kyslíku a tekutin.
Standartní léčbou pro všechny typy dekompresní nemoci je hyperbarická oxygenoterapie, při které je pacient vystaven vysokému tlaku kyslíku ve speciální tlakové komoře. Tato terapie pomáhá snížit velikost dusíkových bublin a zrychlit jejich odstranění z těla. Léčba může být doplněna intravenózními tekutinami a v některých případech i léky proti bolesti nebo dalšími podpůrnými léčivy.
Prevence dekompresní nemoci je klíčová pro všechny aktivity spojené s rizikem rychlé změny tlaku. Základem prevence je plánování a dodržování potápěčských tabulek a postupů při výstupu z hloubky. Potápěči by měli vždy dodržovat předepsané bezpečnostní zastávky a vystupovat na povrch pomalu a kontrolovaně, aby tělu umožnili adekvátně vyloučit inertní plyny. Dalším opatřením je používání počítačů pro potápěče, které mimo jiné umí i monitorovat nasycení dusíkem v těle. Před potápěním je doporučeno vyhýbat se alkoholu a jiným látkám, které mohou ovlivnit dekompresní schopnosti těla.
Pro piloty a osoby vystavené rychlým změnám tlaku při letecké dopravě platí podobná doporučení, včetně kontrol tlakových systémů a dodržování procedur při změnách výšky. Prevence rovněž zahrnuje vzdělávání v oblasti rizik dekompresní nemoci a školení pro práci v prostředích s rizikem vzniku této nemoci. Vzdělávací programy a certifikační kurzy pro potápěče často obsahují důkladné informace o prevenci dekompresní nemoci a jsou nezbytné pro bezpečnou praxi.
Ano, dodržováním bezpečnostních procedur, pomalým výstupem na hladinu a plánováním potápěčských zastávek lze riziko dekompresní nemoci minimalizovat.
Symptomy mohou nastat okamžitě po vynoření, ale někdy se mohou objevit i několik hodin až dnů po potápění.
Ne, hyperbarická oxygenoterapie vyžaduje speciální vybavení a je obvykle dostupná pouze v specializovaných lékařských centrech.
Délka léčby závisí na závažnosti a typu dekompresní nemoci, může trvat několik hodin až několik týdnů.
Dekompresní nemoc je vážným onemocněním týkajícím se hlavně potápěčů nebo pilotů, které může mít dlouhodobé následky pro zdraví, avšak s adekvátními bezpečnostními postupy a povědomím lze její riziko významně snížit. Důležitá je včasná léčba a zpravidla i využití hyperbarické oxygenoterapie, která může v mnoha případech předcházet trvalému poškození.
Tento článek je určen pouze pro vzdělávací účely a nenahrazuje odbornou lékařskou radu. Pro konkrétní doporučení se vždy poraďte s kvalifikovaným zdravotnickým pracovníkem.
https://www.health.harvard.edu/a_to_z/decompression-sickness-a-to-z
https://www.ncbi.nlm.nih.gov/books/NBK537264/
https://www.sciencedirect.com/topics/nursing-and-health-professions/decompression-sickness
https://emedicine.medscape.com/article/769717-overview?form=fpf
https://www.healthline.com/health/decompression-sickness
https://www.medicalnewstoday.com/articles/decompression-sickness
https://www.emedicinehealth.com/decompression_syndromes_the_bends/article_em.htm
https://www.mnof.cz/wp-content/uploads/2015/08/doporuceny_postup_diagnostiky_a_lecby_potapecske_dekompresni_nehody.pdf
Vystudovala jsem obor Ochrany veřejného zdraví na Lékařské fakultě Ostravské univerzity. Témata zdraví a prevence jsou mi velmi blízká. V současnosti pracuji ve zdravotním ústavu na oddělení mikrobiologie vod, potravin a předmětů běžného užívání. S manželem máme masérský salón, kde se věnujeme nejen uvolňování svalů, ale i komplexní regeneraci těla a mysli. Ve svém volném čase ráda cestuji, chodím po horách nebo se věnuji józe.
Odborné rady a odpovědi na vaše dotazy, a to z pohodlí vašeho domova.